![](../foto_clanky/1414418494img.jpg)
Tak je to tu zase, milá povinnost psát pohled z bedny.
Po cestě mi táta říkal, že celkově můžeme být mezi 4 až 12 místem. Asi třikrát se zmínil o celkovém třetím místu, ale to jsem přisuzoval spíše jeho stáří než nějaké realitě. To bychom museli zajet perfektně a ostatní kolem spíše špatně. Vzhledem k našim výsledkům na soutěžích Vlada, jsem o tom dosti pochyboval.
Po hodně úspěšné a mlhové noci, jsme ráno jeli na start a já se dost bál, jak zase budu poslouchat, že jsem to tátovi zkazil. Nedej bože aby nás porazilo st.č. (nové) 19. To by bylo doslova peklo. Ale na druhou stranu jsem se těšil, že si od nich přečtu alespoň 1 slibovaný pohled z bedny, když ne původně slibované 2 pohledy.
Po startu, ze kterého jsme vyrazili jako 3 (nevím moc kde ostatní zevlovali) mne velice překvapil jednoduchý ITI bez mnoha podmínek, VI a detailů. Od startu jsme vyrazili velice brzy a jeli do bodu A. Cestu nám zhatila několikrát dejka a jednosměrka. Problém jsem si způsobil sám tím, že jsem si špatně změřil při jízdě mimo mapu, kde přesně jsem. Až po chvíli jsem si všiml, že jsem v detailu 888 a ne jižně od B. Vše se rychle vysvětlilo a do A už to bylo jednoduché. Při cestě do B jsem chvilku tápal, kde jsem narazil na mapu, ale po dojetí na hlavní, jsem se bez problému našel a opět po několika dejkách jsme dojeli do B. Reálná chlupatá a šipkáč také nebyl žádný problém. Až jsem si stále říkal, že je to nějaké dosti jednoduché. Na konci SM1 jsem se stále v tom snažil něco najít, ale L v rohu bublinky po polní cestě úplně do pryč, mne opět přesvědčilo, že v tom nic moc není. Tady jsem jen váhal o otočení, jestli mohu přes 104 nebo až na kruhák. Tady si myslím, že 104 byla úplně zbytečná, jen to dělala matoucí. Toto mohlo být místo na lupu, pokud někdo nechce použít detail, aby se upřesnilo, že do 104 je to od Z propojené. O lupě asi ještě něco dopíše táta… Při odjezdu v bublince stáli mladý Kladeňáci, kdežto taťkové si to vesele hasili pryč. Snažili jsme se na ně blikat, ale pochopili to jako, že mají uhnout, tak nás pustili před sebe. V Olešné je VI pro otočení se přes 105 znovu pro PK a už jsme jeli k 106. Tak jsem v mapě tak dlouho zkoumal, jestli tam je trojúhelníček, až jsme přejeli šikmé uhnutí z hlavní, tak jsme se na něj rychle vrátili. Tam táta chvíli brblal že nebyl konec zóny 30, ale naštěstí jsme měli celkem dost času, tak jsme to poctivě jeli. Následovala krátká motanice v Lipůvkách kvůli dejkám a pak kolem 999 do C. Tady jsem při měření řekl tátovi místo 2,2km jen 1,2 a tak jsme chvilku koukali, kde je ta odbočka, ale rychle jsem na to přišel. Zároveň táta byl trochu nervózní, že ještě nebyl podjezd. Po cestě do C, byla opět motanice s několika dejkama, včetně té na kruháku. Trochu mne mátlo, proč při příjezdu ulicí na C, je za křižovatkou proti nám PK. Zdůvodnili jsme si to standardně „to je na 2. etapu“. Do ČK s využitím podmínky, jen opět drobný problém, že na vykopnutí a návratu není PK. Ale celkově jich bylo spíše méně, tak co. Do ČK to už bylo snadné, jen opět otázka proč tam je ta PK?
Do 2. etapy jsme startovali hned, bez zbytečného tlachání. Hned po startu dejka, která mě ale vedla kolem ČK. To jsem jasně odmítl, že do ČK ještě nechci a tuhle dejku prostě ignoroval, že toto jsme už zažili - falešnou ČK. SM a do 222 bylo celkem jednoduché. Z 222 do H jsem musel tátu chvíli přesvědčovat, že i když jedu po vymyšlené trase a přijde mi do toho VI, tak prostě přehodnocuji a zapomínám, takže opět se cpu z 222 na J a do H a beru 3x PK 14. Někteří tady měli dokonce i 4x PK 14, inu sběrači. Pak přišla pasáž dle plánku na SM a na ní mě vykopl opět VI a dle ZM zpět, ale mě to vycházelo jak podle ZM tak podle plánku stejně díky otočené jednosměrce v plánku. Následovala na první pohled lehká cesta do C, ale nějaký ten VI mě z ní párkrát shodil. Tady v Chudčicích jsem jen tápal, proč je PK na místě, kde byla, protože, kdo neodhalil masařinu, tak přes tu PK odjel stejně a netočil se kolem dokola koukolem. Další příjezd pod most a do Čebína. Sice nás trochu rozhodila podruhé uvedená kóta 555, ale nedělali jsme si nic z toho. V detailu mi dost vadilo, že komunikace na place na JZ má zavřenou bránu ve skutečnosti. Hromada mi ani tak moc nevadila. Ježdění po obci bylo celkem jednoduché, vše tak nějak pokračovalo. Jediné co jsme nezajeli, bylo při nájezdu na hlavní za PK 95 na dejce jet L po souběžné a ne L až na hlavní. Ale autor ani HR to tak jet nechtěli a dokonce ani po připomínce to nezměnili. Podle mě teď, při pohledu na mapu, to tak být mělo. My jsme naopak měli problém při 2. odjezdu z 11 na mapový tvar se silnice v mapě lehce stáčí doprava a vzhledem k tomu, že se jelo podle M25, chtěl táta projet na konci parkoviště na souběžnou, ale vzhledem k tomu, že ulice měla 1,75m a Fusion má 1,72m, navíc je to moje auto a ne táty, jsem mu to zakázal. Navíc jel Karel až za námi a odřením zdi i svodidel bychom jim ukázali cestu. Na výjezdu z vesnice se táta trochu rozvášnil a číslo bylo fuč. Když jsem viděl dojezd do ČK s 10-ti okénky reálu, jsem se trochu bál, ale nakonec to bylo celkem jednoduché a bez problému. Když jsme přijížděli do ČK, tak jsme potkávali stále ještě některé posádky dojíždějící 1. etapu.
Tady jsme si vzali čas pro hledání čísla. Po jeho najití a dotankování jsme vyrazili do 3. etapy. Opět na první pohled jednoduchý ITI s min. VI, detailů a bez podmínky. Cesta pod most a pak šipkáč, který nás dovedl na dlouhou jednosměrku. Tady jsme chvíli řešili, co to je za půlkolečka kolem toho zobáčku, ale naštěstí nás napadlo, že to je číst kroužku kolem pro zvětšení v lupě. Dle ohlasů po soutěži, toto dělalo problém více lidem co to je. Navíc když horní půlkruh byl skoro celý a dole jen malý kousek. Tady mi přišlo, že snad ani nebyla lupa potřeba. Spíše to komplikovala. Na konci jednosměrky konec zóny 30 bez začátku. Pak už na SM a na konci P a na most. Zde bylo důležité místo etapy. Chvíli jsme si také říkali, jestli ten most není moc dlouhý, ale řekli jsme si, že to je jen značka, a délku jsme prostě neměřili a jeli chlupatou hned v Lelekovicích. Ve Vranově jsme měli problém co je kratší do 5, jestli jet první možností na JZ, sice v zadním rohu o něco delší zatáčka, nebo až druhou cestou ale tak se to zase na začátku odchyluje. Nakonec to bylo jedno. Po výjezdu z 5 a příjezdu do Šebrova, jsme stále hledali ten přípoj od JZ ale nikde nic, až mne táto upozornil na souběžnou cestu dole. Když jsme byli na ní, akorát nahoře jel Pavel Kopeček, ale neviděl nás a jel suverénně pryč. Následoval strašně dlouhý přejezd do Blanska a tam další sporný moment. Při příjezdu na most a nemožnosti odbočit do L jsem si řekl, že řeším v tomto místě (ne na další křižovatce) a vidím, že do L to prostě nevede a tudíž se nemohu ani točit přes P trojúhelníček a do 171 jsme jeli kolem Penny. Při cestě na SM jsme chtěli jet přes výše zmiňovaný trojúhelníček, ale překvapivě to nešlo, přehodnotil jsem a jel opět celé zpět kolem Penny. Zde pro nás nastal další problémový moment a to na kruháku jsem opět přehodnotil a zase se chtěl cpát na stejný trojúhelníček. Měl jsem dost našlápnuto k napsání 2x 37 a jet na začátek SM rovnou. Táta mne přesvědčil, že tentokrát výjimečně máme najeto a můžeme to projet. Při opuštění SM jsem rovnou tátovi řekl bez měření, ať jede rovně až dozadu k Penny. Byl jsem přesvědčený, že odskok na SM bude na té komuniikaci na ZM. Až po pořádném přeměření jsem zjistil, že to autor až takto nedokombinoval a prostě se otočil jednoduše dle ZM. Pak už byla jen jízda do bodu 8 a reálný tvar, který byl mezi nové RD a pak přes nedotisk do ČK.
Celkově byl den dosti jednoduchý, i když nám to po cestě až tak jednoduché nepřišlo. Pravdou bylo, že tam moc těžkých věcí nebylo a spíše vše jedno navazovalo na druhé. Po Vladově soutěži (nevím co to bylo za rok) s dosti šílenou mapou a další, kde byly věci jako 2 stejné body, falešná ČK apod. MČR by určitě měla mít vyšší obtížnost, než mělo toto kolo.
Opět padlo několik připomínek a dokonce připomínka na připomínku a následně i 2 protesty. Přišlo mi hodně přehnané uznat jen 1 variantu u chyby s mostem v Lelekovicích a proti tomu ano i ne PK 37 s mostem v Blansku dosti nevyrovnané. My jsme málem měli také 2 PK 37 ale z úplně jiného důvodu.
Karle věřím, že příští rok si budeš muset někdy kolem června kupovat novou klávesnici, neboť ta současná Ti nemůže vydržet psát tolik pohledů z bedny.